Lielu iedzīvotāju interesi izraisījusi tikšanās ar leģendāro indiešu deju dejotāju Viju Vētru, kas Svētās Trīsvienības baznīcas tornī saviem atbalstītājiem stāstīja par sevi, savu aizraušanos un dzīves filozofiju. Uz tikšanos ar mākslinieci bija ieradušies vairāk nekā 50 cilvēki.
www.jelgavasvestnesis.lv
Jelgavas reģionālā Tūrisma centra sabiedrisko attiecību speciāliste Alise Ozoliņa stāsta, ka iedzīvotāju interese par tikšanos ar V.Vētru patiešām bijusi ļoti liela. «Varējām uzņemt tikai nedaudz vairāk kā 50 cilvēku, kas ir maksimums, ko šāda veida pasākumā varam uzņemt, lai gan sanākušie cilvēki, gan pati māksliniece justos komfortabli. Cilvēki vietas rezervēja ļoti aktīvi, un jau dažās dienās saraksts tika aizpildīts. Diemžēl vairāk nekā 60 cilvēkiem mums nācās atteikt,» tā A.Ozoliņa, piebilstot, ka kaislīgākie fani, kuri saņēma atteikumu, šodien stāvēja rindā ar cerību, ka kāds tomēr no tiem, kas pieteikušies, neatnāks un viņiem paveiksies.
«Vija Vētra ir personība, kurai piemīt spēks un pārliecība. Daudzus uzrunā viņas dzīves filozofija. Par mākslinieces dzīvi ir uzņemtas filmas un raidījumi, un tie nav atstājuši vienaldzīgos. Pasākumi, kuros piedalās V.Vētra, parasti ir ļoti plaši apmeklēti un pārpildītas zāles nav retums. Arī tikšanās Jelgavas Svētās Trīsvienības baznīcas tornī nav izņēmums – viņas piekritēji vēlas redzēt mākslinieci arī dzīvē,» tā A.Ozoliņa.
Jāpiebilst, ka starp šodienas skatītājiem bija arī V.Vētras draugi, tostarp viņas bērnības draudzene. Viņa stāstīja, ka abas ar V.Vētru bērnībā ir runājušas par to, ar ko katra nodarbosies, kad izaugs. Vija jau toreiz esot teikusi, ka kļūs par dejotāju. «Kā šodien redzam, bērnības sapnis ir piepildījies,» piebilst A.Ozoliņa.
Jāteic gan, ka šīs tikšanās laikā akcents tika likts uz sarunām un stāstiem par mākslinieci, tas nebija mākslinieces koncerts ar indiešu deju priekšnesumiem, taču pilnībā aizmirsts netika par viņas nodarbošanos.
Jāpiebilst, ka dejot V.Vētra sāka pirms 70 gadiem, kad mācījās Vīnes Mūzikas un tēlojošo mākslu akadēmijā un Vīnes konservatorijā. Tomēr indiešu dejas V.Vētra mācījās no grāmatām un sešus gadus tās dejoja, nekad neredzējusi. Tikai 1961. gadā viņa iepazina indiešu deju visā krāšņumā, kad saņēma stipendiju un devās studēt klasisko indiešu deju tās dzimtenē. «Indiešu deja ļoti uzskatāmi parāda cilvēka duālismu un tieksmi rast tajā harmoniju. Ar pēdām viņš stāv uz zemes, uzsūcot sevī zemes spēkus, ar rokām tiecas pret debesīm, saskarsmei ar garīgo pasauli. Kā koks – ar saknēm zemē, ar zariem debesīs,» lasāms V.Vētras un Noras Ikstenas grāmatā «Vija Vētra. Deja un dvēsele», kas izdota 2001. gadā.
Foto: Ivars Veiliņš