Šodien Jelgavas Svētās Trīsvienības baznīcas tornī atklāta izcilās mākslinieces Džemmas Skulmes gleznu izstāde «Sievietes. Pavedieni». Jāteic, ka viņas darbus Jelgavā mums ir iespēja redzēt pirmo reizi. «Man patiesi ir gods eksponēt savus darbus šajā telpā. Tas pateicoties tam, ka Jelgava prot lepoties ar mākslu,» izstādes atklāšanā atzina māksliniece.
Skatītāju vērtējumam no šodienas līdz pat 30. aprīlim tornī nodotas 15 izcilās mākslinieces gleznas. Kā saka Jelgavas mākslinieku organizācijas priekšsēdētājs Māris Brancis: «Šajā darbu skatē varam daļēji izsekot Džemmas Skulmes daiļradei turpat 50 gadu garumā». Mākslinieci izstāde atklāšanā bija ieradušies sveikt arī Jelgavas mākslinieki, kultūras dzīves organizētāji un Dž.Skulmes talanta cienītāji. Uldis Roga, dāvinot māksliniecei sārtu rozi, teica: «Paldies, par parādīto godu!». Uz ko gan Dž.Skulme atbildēja: «Patiesībā man ir pagodinājums būt šeit. Tā nu sanācis, ka mani darbi bijuši teju visās Latvijas pilsētās, bet Jelgavā ne reizi. Pateicoties Mārim tas nu ir izdevies, par ko man liels prieks». Mākslinieces pirmās atmiņas ar Jelgavu saistās no 1937. gada, kad šeit notikusi lauksaimniecības izstāde. Viņa vēl bijusi ļoti maziņa un ar ģimeni ieaicināta ciemos. «Toreiz te bija tik jauka atmosfēra, man kā bērnam šķita, esmu atbraukusi uz ārzemēm,» atzīst māksliniece. Vēlākajos gados iepazinusies ar jelgavnieku, mākslinieku Valerijanu Dažānu, kurš «iekļuvis viņas mājā» un jūsmojis par Dž.Skulmes gleznojumiem uz dēļiem. Vēlāk jau piedalījusies arī Mākslinieku savienības Jelgavas nodaļas dibināšanā. «Man patiesi priecē tas, ka Jelgavā joprojām ir ļoti stipra mākslinieku grupa un notiek daudz un dažādas izstādes, raksta grāmatas par māksliniekiem. Māris arī mani ar tām aplaimoja. Gribas ticēt, ka pilsēta saprot, ka māksla ir kaut kas vērtīgs,» atzīst māksliniece.
Kāpēc «Sievietes. Pavedieni»? «Manuprāt, latviešu sievietes visos laikos ir bijis balsts. Sievietes daudz ir ņēmušas savās rokās. Arī pasaulē sievietes loma arvien pastiprinās, tostarp politikā. Tāpēc arī mani tas ir ieinteresējis. Vīrieši mums šodien tādi sašļukuši,» nosaka māksliniece.
Izstādes apmeklētājiem šodien bija iespēja arī noskatīties dokumentālo filmu par mākslinieci «Džemma» (režisore Laima Žurgina), kas uzņemta 1986. gadā.
Jelgavas Mākslinieku biedrības priekšsēdētājs Māris Brancis stāsta, ka Dž.Skulmes akvareļi un gleznas spilgti attēlo viņas pašas dzīves filozofiju un lomu tajā. Gleznās tradīcijas savijas ar moderno un mūsdienīgo. Dž.Skulmes darbu tēli stāsta par būtiskām lietām tautas likteņgaitās. Viņa ir viena no pirmajām, kura savā mākslā runāja par tautas pašapziņu, cēla saulītē tautas garamantas kā svarīgāko tās būtības izteicēju.
Jelgavas Svētās Trīsvienības baznīcas tornī apskatāmajā izstādē vecākās gleznas aizved skatītāju 1960. gadu otrajā pusē un 1970. gadu pirmajā pusē, kad māksliniece gleznoja gandrīz monohromi, īpašu uzmanību pievēršot faktūrām, antīkos motīvus mijot ar nacionāliem sižetiem. Kā Dž.Skulmes eļļas un akrila gleznās, tā akvareļos 1980. – 1990. gadi iezīmējās ar košu krāsainību, plašām otas kustībām, lieliem krāslaukumiem un, galvenais, ar tautisku saturu. 1990. gadi un jaunais gadu tūkstotis atnāca ar putnubiedēkļiem un vēstures piezīmēm, kurās jaušamas paaudžu un dažādu laikmetu savstarpējā saistība, kultūru mijiedarbība. «Māksliniece nekad nav uzsvērusi sižetu kā literāru stāstījumu. Viņas darbi ir vēstījumi skatītājam, kam jāmeklē sakarības, tēli un asociācijas saistībā ar savu pieredzi, pārdomām par dzīvi. Tajos nav nekā sadzīviska, drīzāk tos varētu salīdzināt ar filozofiskām piezīmēm tēlos un krāsās, faktūrās un kompozīcijā. Tās ir gudra un garīgi bagāta cilvēka atziņas par tautas pastāvēšanu,» tā M.Brancis.
Foto: Ivars Veiliņš