Basketbola kluba «Jelgava» 19 gadus vecais saspēles vadītājs Kristaps Pļavnieks savas basketbolista gaitas uzsāka Jelgavas BJSS. Kādu laiku perspektīvais basketbolists pavadīja Latvijas flagmaņa «VEF Rīga» sastāvā, bet šosezon atgriezies Jelgavā. Nu viņam jāsāk sevi pierādīt pieaugušo basketbolā.
Jānis Tiltiņš, BK «Jelgava» pārstāvis
Vai esi pieradis pie līdera lomas komandā?
Uzskatu, ka līdz šim šosezon aizvadītajās spēlēs neesmu bijis uzdevumu augstumos. Apzinos, ka treneris no manis gaida vairāk. Vēl ir daudz jāmācās, un sniegums noteikti uzlabosies, jo treniņos pie tā tiek strādāts, kā arī pats aizvien vairāk un vairāk iegūstu pārliecību pār saviem spēkiem.
Kāda ir sajūta būt par līderi komandā, kurā tu esi viens no jaunākajiem spēlētājiem?
Vecumam nav nozīmes, ja man uzticas treneris un komandas biedri. Esmu jau pieradis pie šādiem apstākļiem. Protams, ņemu vērā arī padomus no komandas veterāniem.
Kā tu vērtē BK «Jelgava» sniegumu līdz šim, un kas ir pietrūcis, lai komanda Latvijas Basketbola līgas turnīra tabulā atrastos vismaz pāris vietas augstāk?
Būšu kritisks un komandas sniegumu vērtēšu kā ne pārāk labu. Esam zaudējuši vairākas spēles to izskaņā. Pietrūkusi pieredze, koncentrēšanās un stabilitāte. Bieži vien nespējam laukumā sakoncentrēties uz visām 40 spēles minūtēm, ko acumirklī izmanto pretinieki, tādēļ piedzīvojam šādus zaudējumus. Neskatoties uz situāciju tabulā, turpinām treniņos smagi strādāt, un galvenais treneris Mārtiņš Gulbis dara visu, lai mēs spēlētu stabilāk, pārliecinošāk un demonstrētu kvalitatīvu basketbolu.
Salīdzinot ar pērno sezonu «VEF Rīga» sastāvā, tavs spēles laiks palielinājies gandrīz trīs reizes. Vai spēj izturēt šādu slodzi?
Sezonas sākumā bija patiesi grūti. Nepratu pareizi izmantot savu enerģiju. Šādā līmenī nebiju pieradis spēlēt, jo intensitāte ir ļoti augsta. Tagad gan esmu pieradis un fiziskā forma arī turpina uzlaboties.
Ar kuru no komandas biedriem vislabāk saproties laukumā?
Visus spēlētājus samērā labi sajūtu laukumā. Jau apzinos, ko katrs spēj, taču vislabāk saprotos ar Dāvi Geku. Esam kopā spēlējuši vairākus gadus dažādās līgās un turnīros. Esam arī vienaudži.
Vai 37 procenti metienu precizitāte metienos no spēles ir labs rādītājs saspēles vadītājam?
Pats ar šādu rādītāju divpunktu metienu ailītē neesmu apmierināts. Apzinos, ka spēles laikā jākoncentrējas, izpildot katru metienu. Nedrīkst tos sasteigt. Tomēr nereti spēles izskaņā, kad nogurums ir jūtams, arī metienu precizitāte krītas. Arī pie šī elementa tiek strādāts treniņos.
Kādus spēles elementus tu vēlies visvairāk pilnveidot?
Jāstrādā pie visiem. Jo būšu universālāks, jo grūtāk pretiniekiem būs atšifrēt manas darbības laukumā. Īpaši vēlos pievērst uzmanību metienu kvalitātei. Lai kļūtu par labāku spēlētāju, ir jāiegulda smags un neatlaidīgs darbs.
Kādas ir sajūtas spēlēt skatītāju pilnā «Arēnā Rīga» un Zemgales Olimpiskajā centrā, savu skatītāju priekšā?
Visspilgtākās atmiņas man palikušas no U-18 Eiropas čempionāta, kad «Arēna Rīga» bija pilna ar latviešu faniem. Tās sajūtas vēlētos izdzīvot vēlreiz. Savukārt «VEF Rīga» rindās nebija iespējas spēlēt pie pilnām tribīnēm. Jelgavā spēlējot, īpašas sajūtas nepārņem. Protams, ka patīkami fanu rindās redzēt pazīstamus cilvēkus, taču domāju, ka Jelgavas basketbola līdzjutējiem jābūt vēl aktīvākiem. Nesen aizvadītais Sporta servisa centra basketbola kausa izcīņas fināls Jelgavas Sporta hallē pierādīja, cik daudz un kaislīgu fanu tomēr dzīvo šajā pilsētā.
Kurš no Latvijas Basketbola līgas spēlētājiem ir tavs neērtākais oponents laukumā?
Noteikti visgrūtāk ir spēlēt pret «Liepāja/Triobet» lietuviešu saspēles vadītāju Andriusu Mažuti. Viņš ir fiziski ļoti spēcīgs aizsardzības tipa spēlētājs. Lai arī spēlēt pret Liepājas komandas veterānu ir grūti, tomēr es no šādiem dueļiem iegūstu lielu pieredzi.
Kā tu plāno pavadīt Ziemassvētku brīvdienas?
Šo laiku noteikti pavadīšu kopā ar ģimeni, kā arī izmantošu brīvdienas, lai atpūstos, sakopotu spēkus un sadziedētu mikrotraumas, kas ir profesionāla sportista neatņemama sastāvdaļa.
Vai tev patīk BK «Jelgava» karsējmeitenes?
Protams! Karsējmeiteņu komanda ir daļa no mūsu lielās ģimenes. Laika gaitā mums jāsadarbojas vēl ciešāk, lai spēlēs būtu lielāks šovs no mums un no karsējām.
Foto: no JV arhīva